Runojen uudelleenkääntämiskilpailun satoa: Juha Silvo
12.10.2017
![]() Kuolemattomuuden kuiskauksia Webster tuonen valtaamana kallot näki kasvoissa, maan povessa rinnattomat virneessä vailla huulia
sipulit silmäkuopissa! Hän tiesi miten ilmestyvät kuolleet raajat mielen kuviin, hekumassa pelkistyvät.
Donnen, luulen, yhtälailla kokeminen valtaan otti, perimmäisiin tunkeutumaan senkin yli hänet johti,
kun ytimissään ahdistuksen tunsi ja horkan luurangon: ei liha saata lievittää, jos syntymäkuume luissa on.
. . . . .
Grishkin on kiva venakko, silmiin maalaa korostuksen, korsetitta rinnat suovat pneumaattisen lupauksen.
Apinan saa säntäilemään makuultakin jaguaari, Grishkinillä asunnossaan onkin oikein buduaari;
laiskanpulska jaguaari ei päästä puunsa suojassa niin raakaa kissantuoksua kuin Grishkin salongissansa.
Ja Abstraktikaan Olio ei vastustaa voi charmiaan; meikäläiset luista hakee lämmön metafysiikkaan.
Alkuperäinen runo:
T. S. Eliot
Aikaisemmat suomennokset: Juha Mannerkorpi (T.S. Eliot. Autio maa. Neljä kvartettia ja muita runoja. Otava 1949)
Perusteluni sille, miksi uudelleenkäännöstä tarvitaan, ovat seuraavat: Mannerkorven runo ei syki ja jää monin paikoin minulle käsittämättömäksi.
|